AutoCad R14.0

[ Prednáška
č.1 (Úvod) ]

História
a súčasnosť:

V oblasti počítačovej
grafiky má automatizácia projektovania pomocou
počítača svoje začiatky už v období 60
rokov a je spojená s prácou Ivana Sutherlanda,
ktorý demonštroval proces vytvárania skice výkresu
pomocou aplikácie SketchPad. Táto aplikácia po
prvý krát umožnila dizajnérom vytvárať
výkresy pomocou interaktívneho grafického
terminálu.

Prvý CAD systém bol
vytvorený firmou IBM. Tento CAD systém nazývaný
DAC-1, bol určený pre firmu General Motors, na dizajnové
štúdie modelov áut.

V roku 1982 firma Autodesk vytvorila CAD
systém AutoCad pre osobné počítače.

V súčasnosti existuje
veľké množstvo CAD systémov, ktoré
ponúkajú okrem bežných nástrojov na 2D
a 3D kreslenie aj možnosť výslednej vizualizácie
so simuláciou svetiel, materiálových vlastností
objektu, vrhanie tieňa, priesvitnosť atď.

Popis prostredia

Okno programu AutoCadu môžeme
rozdeliť na niekoľko častí:

menu

nástrojové lišty

kresliaca oblasť

príkazový riadok

stavový riadok

Grafické prostredie je
variabilné a dá sa plne prispôsobiť podľa
požiadaviek používateľa. Príkaz AutoCadu
možno zadať niekoľkými spôsobmi. Najjednoduchšou
metódou je použitie nástrojových líšt.
Niektoré príkazy sa však nemusia na týchto
lištách nachádzať a preto ich
vyhľadáme v menu alebo použijeme príkazový
riadok.

Nástrojové lišty
môžeme: prispôsobovať, zobrazovať, skryť,
presúvať, vytvárať, mazať. Na prácu
s nástrojovými lištami slúži položka
menu Viev>Toolbars... . Krátky popis funkcií
jednotlivých tlačidiel nájdeme v stavovom riadku ak
pohybujme ukazovateľom nad ich ikonami. Ikony s malým
čiernym trojuholníkom v pravom dolnom rohu, umožňujú
po podržaní ľavého tlačítka myši,
zobraziť alternatívnu ponuku nástrojov.

Zadávanie príkazov

Každý
príkaz v AutoCade má svoje meno. Príkaz
zadávame do príkazového riadku (napr. line).
Niektoré často používané príkazy
majú aj skrátenú podobu svojho mena napr. . line = l alebo sa vyvolajú
skracovacím klávesom undo=ctrl+z. Skrátené podoby
príkazov sa nachádzajú v súbore acad.pgp. Pri
zadávaní parametrov príkazov môžeme
použiť, namiesto vypisovania hodnôt pomocou klávesnice,
myš alebo iný ukazovateľ. V praxi je tento
kombinovaný postup najčastejší. Na vykonanie
príkazu sa používa klávesa ENTER alebo SPACE.
Klávesu ENTER môžeme taktiež vyvolať
predchádzajúci príkaz. Ak máme v úmysle
použiť istý príkaz viac krát,
napíšeme pre jeho zadaním príkaz MULTIPLE.
Činnosť tohto príkazu prerušíme klávesou
ESC.

Príkaz UNDO alebo “u“ umožňuje
vrátiť poslednú akciu. Príkaz OOPS
vráti posledný zmazaný objekt. Príkaz ERASE zmaže
vybrané objekty.

Zvláštnu skupinu príkazov
tvoria transparentné príkazy. Tieto príkazy je
možné zadať počas zadávania parametrov
iného príkazu. Názov transp. príkazu
predchádza  znak ‘ .
Ukončenie transp. príkazu AutoCad oznámi. Každý
riadok transp. príkazu začína znakom >>.

Príklad: line

Line
From Point: ‘zoom

>>All/Center/Dynamic/Extents/Previous/Scale(X/XP)/Window/<Realtime>:
All

Resuming
LINE command.

From point: 10,10

...

Niektoré príkazy
umožňujú zadať parametre rôznym spôsobom,
pričom implicitné nastavenie je v ostrých <>
zátvorkách. Pre urýchlenie práce pri výbere
nastavenia stačí vypísať len znaky, ktoré
sú napísané veľkými písmenami.

Príklad: circle

3P/2P/TTR/<Center
point>:

...

Súradnice

V ľavom dolnom rohu
kresliacej plochy sa nachádza ikona v tvare L
označujúca používateľský
súradnicový systém (UCS – User Coordinate System).
Písmeno W označuje globálny súradnicový
systém, X a Y vyznačujú smer
súradnicových osí. So súradnicovými
systémami sa zoznámime neskôr.

Zadávanie
súradníc:

·
absolútne kartézke
súradnice (kartézky súr. sys.): line –10,10; 10,10 ...

·
relatívne kartézke súradnice (ak poznáme
rozmery): line +@10,10

·
polárne súradnice
(vzdialenosť a uhol): line 100<45 alebo
line @50<180

Súradnice
sú zobrazované v ľavej časti stavového
riadku. Klávesou F6 môžeme zvoliť jeden
z troch zobrazovacích režimov:

·
dynamický: súradnice
reprezentujú aktuálnu polohu ukazovateľa

·
statický: súradnice
sa zobrazia až po stlačení ľavého
tlačítka myši

·
polárny: displej zobrazuje
polárne súradnice aktuálneho bodu, vzhľadom na pred.
bod

V prípade
ak je v stavovom riadku zapnutý prepínač ORTHO,
môžeme zadávať vzdialenosti priamo vzhľadom na smer,
kde ukazuje ukazovateľ myši napr.: line +2 enter, -3 enter ...

Súradnice
na obrazovke najrýchlejšie zistíme pomocou nitkového
kríža. Jeho veľkosť sa dá zmeniť pomocou
položky menu: Tools>Preferences v záložke Pointer. Štandardne je
veľkosť nastavená na 5% veľkosti obrazovky.

Ďalším
spôsobom ako si zjednodušiť a optimalizovať
zadávanie súradníc bodov je použitie rastra:

-
-         režim SNAP(krokovanie): vytvorí
neviditeľný raster bodov, po ktorých sa posúva
pointer, režim sa zapne v stavovom riadku položka SNAP.

-
-
režim GRID(mriežka): zobrazí
pomocnú mriežku bodov

Nastavenie
parametrov týchto režimov sú v menu Tools>Drawing Aids

Vysvetlenie
kurzorových režimov

Śtandardný
kurzor

AutoCad
čaká na inštrukcie

Kurzor
výberu bodov

Zadávanie
bodov

Kurzor
výberu objektov

Selektovanie
objektov

Kurzor
uchopenia objektov

Špec.
body uchopenia

Nastavenie
výkresu

V prípade,
ak ideme kresliť nový výkres môžeme
použiť: šablónu, wizarda alebo si výkres
nastavíme sami.

Položkou
z menu Format>Drawing Limits alebo príkazom limits
môžeme nastaviť hranice výkresu. Toto nastavenie ma
význam najme pri tlači výkresov, kde je potrebné
zachovať správny pomer pracovnej plochy vzhľadom na
výkres  a pri
aplikovaní niektorých príkazov ako napr. Grid
a Zoom. Merné jednotky, v ktorých
kreslíme a ich presnosť sa nastavuje v menu Format>Units... . V tomto dialógovom okne sa nastavuje aj smer uhla
0°  pre kladný smer
otáčania. Implicitne sa za kladný smer považuje smer
otáčania proti smeru hodinových ručičiek.

Nastavenie
pomocných nástrojov

Medzi
pomocné nástroje patria GRID a SNAP. GRID(mriežka)
slúži ako pomocná súradnicová sieť bodov,
pomáha pri kresbe výkresu a určuje jeho hranice.
Táto sieť sa pri tlači výkresov nezobrazí.
Zapína a vypína sa klávesou F7 a rozsah
mriežky sa nastavuje pomocou príkazu GridUnit. Režim
SNAP(krokovanie) prinúti kurzor k pohybu po krokoch v určitej
vzdialenosti. To je užitočné v prípade ak chceme
pri kreslení dodržovať určitú presnosť.
Zapína a vypína sa klávesou F9 a obdobne
sa nastavuje pomocou SnapUnit. Obidva režimy sa často
používajú súčasne, pričom ich rozsah sa
volí rovnaký.

Výber
objektov

Mnoho
príkazov v AutoCade vyžaduje ako parameter selekciu
geometrických objektov. Po výzve “Select objects:“ sa zmení tvar
kurzora z nitkového kríža na malý štvorec
a AutoCad čaká na výber objektov. Tento výber je
možné previesť niekoľkými spôsobmi:

·
kliknutím
ľavého tlačítka myši na objekt

·
pomocou výberového
obdĺžnika ( obálka objektu )

·
použitím
príkazu SELECT

·
pomocou výberových
filtrov objektov, použitím príkazom FILTER

Vyznačený
objekt  je zvýraznený
čiarkovanou čiarou. V prípade, že potrebujeme
označiť viac objektov použijeme výberový obdĺžnik,
ktorý je zadaný svojim pravým horným a
ľavým dolným vrcholom. Ak v obdĺžniku
leží len časť objektu, tak tento nebude
označený. Príkaz select
má mnoho variant. Môžeme ich použiť
samostatne alebo počas vykonávania iného príkazu,
ktorý vyžaduje na vstupe označenie objektov. Veľmi
používanou je SELECT ALL na označenie všetkých
objektov na pracovnej ploche.  Príkaz FENCE na
označenie objektov použije úsečku, ktorá ich
pretína. Príkazom Wp umožňuje vybrať
objekty, ktoré sa nachádzajú
v ohraničujúcom mnohouholníku. Výberovým
filtrom sa budeme venovať neskôr. Veľa grafických programov
v súčasnej dobe používa metódu
výberu objektov nazvanú

objekt / príkaz. Táto metóda je tiež
implementovaná v AutoCade a spočíva v tom,
že najskôr sa vyberie objekt a až potom sa použije
príkaz, ktorý už automaticky pracuje s daným
objektom. Metóda je však limitovaná na niektoré
príkazy. Často sa stáva, že používateľ
potrebuje odznačiť niektoré už označené
objekty. Riešením je použitie príkazu UNDO alebo
kliknutie myšou so súčasne stlačenou klávesou
SHIFT na objekty, ktoré chceme odznačiť.

Zadávanie
referenčných bodov

Pri
presúvaní, kopírovaní atď. AutoCad
vyzýva používateľa k zadaniu takzvaných
referenčných bodov. Referenčný bod je taký bod,
od ktorého sa určuje presná vzdialenosť a smer
posunu. Napríklad príkaz MOVE, očakáva dva
referenčné body, určujúce vektor posunutia. Pri
určovaní ref. bodov sa často používa mód OSNAP,
ktorý umožňuje uchopovanie objektov v stanovených
bodoch. Menu OSNAP vyvoláme stredným tlačítkom
myši alebo pravým tlačítkom myši so
súčasne stlačeným SHIFTom.

Uzlová
editácia

Uzly
sú malé štvorcové značky,
nachádzajúce sa v dopredu stanovených bodoch objektu.
Vlastnosti zobrazenia uzlov sa upravujú pomocou príkazu DDGRIPS.
Vybraný uzol zmení svoju farbu a nazýva sa
aktuálny uzol. Viac uzlov vyberiem stlačením klávesy
SHIFT. Ukončenie uzlovej editácie sa vykoná
dvojnásobným stlačením klávesy ESC. Medzi
editačnými režimami sa prepíname pomocou klávesy
ENTER.

Po
označení uzla sa na príkazovom riadku objaví
táto výzva:

** STRETCH **

<Stretch to
point>/Base point/Copy/Undo/eXit:

Ako
vidíme na začiatku editácie je aktívny režim STRETCH
(natiahnuť), ktorý umožňuje naťahovať
objekt vzhľadom na aktívny uzol, naťahovať objekt
vzhľadom na Base point, kopírovať objekt, vrátiť
predchádzajúcu akciu a ukončiť editáciu.

Ako
druhý v poradí sa nachádza príkaz MOVE
(posun) s nasledujúcimi voľbami:

** MOVE **

<Move to
point>/Base point/Copy/Undo/eXit:

Tieto
voľby majú ten istý význam a funkciu ako pri
predošlom príkaze.

Tretí
príkaz ROTATE umožňuje rotáciu
označeného objektu s voľbami:

** ROTATE **

<Rotation
angle>/Base point/Copy/Undo/Reference/eXit:

Voľbou
Reference sa tento príkaz odlišuje od
predchádzajúcich. Táto voľba sa používa
ak je potrebné nastaviť uhol podľa iného uhla.

Príkaz  SCALE škáluje
označený objekt. Má tieto voľby

** SCALE **

<Scale
factor>/Base point/Copy/Undo/Reference/eXit:

Scale factor
škáluje objekt podľa škálovacieho faktoru.
Napríklad pre hodnotu 0,5 dostaneme polovičnú
veľkosť objektu.

Príkaz MIRROR
zrkadlovo otočí objekt v prípade použitia COPY
voľby sa vytvorí zrkadlová kópia objektu.

** MIRROR **

<Second
point>/Base point/Copy/Undo/eXit:

V prípade
voľby Second point používateľ určí
druhý bod osi symetrie. Base point naviac umožňuje zadať
prvý bod osi symetrie.